Kalifornija PRMlNULl
AVTOPRALNlCA
Bi si radi ogledali, preden...
Ja.
Brian? Kdo je to?
lsto sem se vprašal tudi jaz, ko mi je umrl oče.
Rekel sem: ''Kdo je ta možakar?''
Ne, Brian. Kdo je v krsti?
-To ni moj oče. -Si prepričan?
Me sprašuješ, ali poznam svojega očeta?
Ne. Ko so ljudje žalostni, delajo napake, Aaron.
Poglej prekleto truplo.
Sranje.
-Notri je Jackie Chan. -Poslušaj...
Daj no, Brian. Veš, kakšen je moj oče.
Danes smo zelo raztreseni.
To se nam skoraj nikoli ne zgodi.
-Skoraj nikoli? -Sem to rekel naglas?
To ni Burger King. Ne moreš pomešati naročila.
Prosim, pomiri se. Mislim, da vem, kje je.
Misliš?
Če očeta v eni uri ne bo v krsti, ga boš ti zamenjal.
-Jasno? -Ne skrbi. Našel ga bom.
Obljubim. Le na dveh krajih je lahko. Mislim, da je na drugem.
Poslušaj. Pospravimo. Zapri.
Gremo.
Čakaj, preden premaknemo... Dobro. Sem ti dal ključe?
Ne, v avtu so. Ključe sem pustil v avtu.
Gremo. Zdaj bo.
Če si tu tako živčen, zakaj si sploh prišel?
-Saj veš, zakaj. -Sovražim pogrebe.
Samo smrt, smrt in še malo smrti.
Pogrebi naj že v osnovi ne bi bili ljudem všeč, Norman.
Najbrž res.
Ko bom umrl, nočem običajnega pogreba.
Hočem, da slavite moje življenje.
Kot bi bil Anna Nicole Smith ali Richard Nixon, pomemben in vpliven.
Dan moje smrti naj bo totalno žalosten.
Borze naj se sesujejo, tovarne zaprejo,
dekleta naj jokajo po ulicah.
Kaj takega. Sončni mrk bi bil dobrodošel.
-Prosim te. -Kaj?
Kljub vsem opozorilom še vedno kadiš?
Norman, nehaj. Včasih si kadil.
Skupaj sva kadila.
Včasih sem močil hlače, potem sem pa nehal.
Že dovolj težav imam. Nočem se ukvarjati še s tvojim kajenjem.
Daj no, Norman. Kakšne težave pa imaš?
-Saj sem ti povedal! lzpuščaj! -Uporabljaj kondome.
-Na roki. -Vseeno uporabljaj kondome.
To je glavna obramba.
To ni normalno. Poglej.
-Jebemti. To pa ni izpuščaj. -Kaj pa je?
Ne vem, a je zelo nepravilne oblike.
Nepravilne? Sovražim take. Preminul bom, umrl!
-Ne. -Pa tako mlad sem še!
Pripeljali so napačno truplo.
Si me slišala? Pripeljali so napačno truplo.
Mojbog! Vedo, kje je?
Dozdeva se jim.
Sem ti rekla, da ne najemi Marshallovih,
ampak ne, hotel si, da je nekdo iz soseske.
Ne teži mi, ne danes. Preveč skrbi imam.
Oče je hotel biti pokopan doma in zdaj temu ne morem uiti.
Smrt je povsod.
Ni, ljubi. Ni.
Mami kar naprej joka.
-Ryan ni bil v pomoč. -Saj nikoli ni.
Poleg tega moram še pripraviti govor.
Gotovo bo najboljši govor, kar jih je.
Ni važno.
Vsi bodo kar naprej razmišljali: ''Zakaj ne govori Ryan?
''Umakni se in naj pisatelj pove nekaj besed.''
Še jaz si bom to mislil.
Mu pa prepusti govor.
Tudi ti hočeš, da ima Ryan govor?
Ne. Pravim samo...
Praviš samo, da bi rada slišala Ryanov govor.
Ne. Ti si najstarejši, zato...
Torej naj imam jaz govor le zato, ker sem star.
Aaron, pomiri se.
V pisanju si tako dober kot tvoj brat.
Samo nekomu moraš dovoliti, da prebere tvojo knjigo.
Ni še končana.
Prav. Ne pozabi, naslednji teden bova kupila hišo.
-Vem. -Saj imam rada tvojo mami,
a komaj čakam, da se preseliva.
Vem, ljubica, toda najprej prebrodiva današnji dan.
Točno tako.
Vem, da ti je težko.
A danes je zadnji dan ovulacije.
37 let imam, morava poskusiti,
morava seksati vsaj enkrat na dan.
-Srček. -Ja?
Tvojo ovulacijo boš morala dati na pavzo, vsaj za zdaj.
Lahko vsaj najprej najdemo truplo?
-Si v redu? -Seveda.
No, ja... Malce sem živčen.
Ker boš spet videl mojega očeta?
Še nikoli me ni nihče tako odkrito sovražil.
Še moji učenci niso tako zlobni.
Danes bo razmišljal bolj o tem, da mu je umrl brat, kot pa...
-Srček. -Oprosti. Promet je kriv.
Prav. Ko mu bom povedala, da se bova poročila,
te bo moral sprejeti. Mislim...
-Jezus. Si v redu? -Mojbog.
-Kreten! -Jebi se, prasica!
Ja, kar kaži sredinca. Ne vidiš, da je zamašek?
Če si boš iztaknila oko, me bo tvoj oče ubil.
-Oscar. -Ja.
-Poglej me. -Prav.
-Pomiri se. Prav? -Dobro.
Vse je v redu. Ja? Dihaj.
Prav.
-Bolje? -Ja.
Dobro. V redu je.
Jebi se!
Videla bosta, da je vse v redu.
A, zdaj si pa profesionalen.
lmaš ključe, blackberryja?
Ko ga enkrat pokopljemo, ga ne bomo izkopali le zato,
da boš lahko tweetal.
Saj se trudim.
Kako se drži tvoja mati, Aaron?
V redu je. Zelo zdrava.
-Tu smo opravili. -Dobro.
Kaj pa stric Russell? Bolj slab je bil videti.
-Kako je z njim? -Adijo.
Samo vprašam. Malo se pogovarjam.
Če me boš potreboval, sem ti na voljo. Hvala za vse.
-Michelle, pridi sem. -Adijo, Brian.
Ni ti treba priti.
Vsi vedo, da je polkovnik ukradel recept
za ocvrti piščanec od sužnja po imenu Jubalai.
Zeljnata solata je bila njegova ideja, a nič več.
Hej, stari! Kako si kaj?
Uslugo rabim. Pojdi po strica Russlla.
Vem, da je muka, a najbliže si.
-Prekleto! Vedno je slabe volje. -Reci, da boš šel. Šla bova.
Ni volja, če je vedno tak. Tak je po značaju. Boš naredil?
Prav, bom.
Živjo, mama. Kako se držiš?
Toliko stvari sva še hotela narediti.
Potovati. Nameravala sva oditi v Avstralijo in na Kitajsko.
Hotel je na Tajsko.
Daj no, mama, ne boš letela 25 ur.
Ne gre za to. Slabo se počutim.
Kdo ve, koliko časa bom še živela, zdaj ko ga ni več?
Mogoče bi bilo drugače, če bi imela vnuka,
ki bi me zamotil, ampak...
-No, ja. -Cynthia, saj poskušava.
Vem, kaj delaš, Michelle. Ves dan in noč se samo trudiš.
A očitno se ne obnese, kajne?
-Kje je Ryan? Si že govoril z njim? -Kmalu bo prišel.
Takoj ko ga bom videla, se bom počutila veliko bolje.
Zelo sem ga pogrešala. Mojega sinčka.
Lahko kaj naredim, Cynthia?
Lahko umakneš roko s krste mojega moža.
Madež delaš.
Nama kaže sredinec ali samo maha?
Lepo, dame! Hvala!
-Tamle je. -Kaj?
-V redu je. -Mu bo treba pomagati?
Samo čemeren je.
Znati moraš ravnati z njim.
Prisrčen je videti.
-Živjo, stric Russell! -Živjo!
Se me spomniš? Norman sem.
Odpeljal te bom na pogreb.
Kod hodiš, kreten zavaljeni? Če bi še malo trajalo, bi bil tudi jaz mrtev!
Sranje, še dobro, da veš, kako ravnati z njim.
Boš sedel spredaj?
Nehajta igrati.
...tole raketo v rit.
-Poslušaj. -Ja, imam tablete.
-Tukaj so. -Prav. Lahko pridem ponje?
-Na pogreb moram. Sranje! -Pusti jih. Tja bom prišel.
-Jebemti. -Si jih poskusil?
Ne in jih tudi ne bom. lzdelal sem jih.
Saj so dobre, ne?
Nehati moram. Nikoli se ne zadeni z lastno robo.
Stari, zagotavljam ti, da se boš počutil kot v nebesih.
Res ti bo všeč. Dobro, grem. Adijo.
Vedno odpreš vrata napol gol?
Jeff, pozni bomo.
Samo hlače si oblečem.
To je moja hiša, zato... Si v redu?
-Ja. Malce je živčen. -Je vse v redu z njim?
-Nekdo je skoraj trčil v naju, pa kričala sem. -Tip je kar zapeljal pred naju.
-Nisem ga videl. -Res je.
-Oprosti, ljubica... -Ne, saj je v redu.
Smešna sta. Kaj misliš?
-Ja ali ne? -Ne.
-Obleci si hlače, prosim. -Prav.
Glej, da bodo črne, Jeffrey!
Prav, mami.
-Kako sem lačna. -Srce mi bije kot noro.
Ne vem, kaj mi je.
VALlJ 10MG
Na. Vzemi eno tole. Pomirila te bo. Jeff ne bo imel nič proti.
Tole naj vzamem? Kaj je to?
Valij. Včasih sem ga redno jemala. Obljubim, da se boš bolje počutil.
-Si prepričana? -Ja.
-Ne bi smel jemati
tablet nekoga drugega.
-Saj je v redu. -Voziti moram in...
Jaz bom vozila. Prav? Odpri usta. Tako, ja.
Gremo.
-Ključi. -Jeff, boš šel v supergah?
-Črne so, Elaine. -A so superge.
Bo kaj manj mrtev, če ne bom obul superg?
-Pozabi. Gremo. Lahko... -Bom jaz.
Prav.
-Pridi, Jeff. -Že grem.
-Čakava. -Presneto!
Ne morem verjeti, da ga ni več.
Smrt lahko razumeš šele, ko ustvariš življenje.
-Mama. -Ryan, srček moj!
Hej.
Mama, vem, da je težko, a vse bo v redu.
Prebrodili bomo to.
Ryan, vedno veš, kaj je treba reči!
Če bi vsak teden kdo umrl, bi te redno videvali.
-Hej, veliki brat. Kako si kaj? -Gre.
-Kakšen je bil let? -V redu.
Toda moral sem kupiti sedež poleg mene. Ni mi več do debat.
Ko sem sedel v prvem razredu, so revni ljudje hodili mimo.
Nekateri so jezno buljili vame, ker sem jedel tople oreške.
Pa sem si mislil: ''Odnesite svojo revno rit brez oreškov v zadnji del letala.''
Pa še hude turbulence so bile,
a to je problem z letenjem v prvem razredu.
Ne glede na to, koliko plačaš, če letalo strmoglavi, vseeno umreš.
-Umiram! -Preverila bom, če je v redu.
-Prosim. -Umiram!
Vedno najdeš prave besede.
Oprosti.
Všeč mi je, ko prideš na družinska srečanja.
Ker oče strese vso sovraštvo nate.
-Jeff. -Hecam se. Oscar.
Si v redu?
Je bil tu notri pes?
-Kaj? -Kaj?
Dalmatinec ali šnavcer?
-O čem pa govoriš? -Ne vem.
Škoda, da mora nekdo umreti, da se družina zbere.
Težko je bilo gledati očeta takega. Zdaj je na lepšem.
-Dolgo je bil bolan. -Od kdaj je smrt boljša od bolezni?
Saj veš, kaj mislim. Zato se nočem navezati na ljudi.
-Preveč čustev. -Zato me nikoli ne pokličeš.
Nekateri sorodniki se videvajo redno, drugi pa samo na pogrebih.
Taki pač smo.
Vem, da ni pravi trenutek, a potreboval bom tisti denar.
-Sranje. -Razdelila si bova stroške, kajne?
Prav. Trenutno ga nimam.
Kako to misliš?
Ravno si kupil karto prvega razreda za zobno ščetko.
Nimam gotovine. Res.
Ko se je sesul trg, sem veliko izgubil.
Če nimaš nič proti, se bova o tem pogovorila kasneje.
-Ne, ne, kar zdajle se dajva. -Dovoliš?
Žalujem.
Poglej te avte.
Na pogrebe moraš priti zgodaj.
Daj no. Nikjer ni prostora.
-Kaj? Tamle je prostor. Parkiraj. -Preblizu vogala je.
-Ne. Stlačil ga boš noter. Daj. -Nočem kazni.
Saj je ne boš dobil. Bi že...
Nekdo te bo prehitel. Daj.
Norman! Daj no. Vidiš?
Elaine! Jaz sem hotel parkirati tamle.
Oprosti, Norman. Si sorodnik?
-Ne, sem pa kot sorodnik. -To ne obstaja.
-Elaine. -Bog.
-Hej. -Kaj pa ti tukaj?
Tvoj oče me je povabil.
Menil je, da boš potrebovala pravo oporo.
-Prosim te. Pridi. Oscar. -Kdo je to, jebemti?
Pridi, ljubi. Prispeli smo.
-Si v redu? -Pridi.
Smo že tam?
-Ja. -Presneto. Strica Russlla imam.
Kako sem lahko pozabil nanj?
Kaj se dogaja? Kaj, hudiča, se dogaja?
Kaj se gre tale?
Zelo zeleno je tu, kajne? Res zeleno.
Bog, kot bi... Kot bi bil v citronki.
-Oscar? -Ja?
-Poglej me. -Prav.
Živjo. Si v redu?
Ja. Zakaj?
Vse to o tem, da so psi in vse ostalo zeleni.
Kaj se dogaja?
O čem pa govoriš? V redu sem. Še nikoli nisem bil zelenejši.
Jeff, poglej to.
-Pozdravljeni. -Kaj je Oscarju?
-Ne vem. -Kar igrajte.
Mojbog, valij je kriv.
-Valij? -Član skupine sem.
Dala sem mu eno tvojih tablet valija.
Najbrž ga ni vajen.
-To bo. -Vem, da si gledal.
Kam gre?
-Oscar! -Sranje.
-V napačno smer greš, bedak! -To boli!
-Ustavi, Norman. -Kaj?
Ustavi! Ven grem. Moram govoriti z njo.
Moram govoriti z Elaine. Ustavi.
Kaj pa stric Russell?
-Pomagaj... -Kje smo?
-Pozni bomo, debeluh! -Prekleto!
Stric Russell, udaril si me v izpuščaj.
Nehaj, stric Russell, drugače boš naslednji v krsti.
-Pozdravljeni. -Hvala.
Kdo so ti ljudje? Pol jih sploh ne poznam.
Tvoji sorodniki so. Se jih ne spomniš z zadnjega pogreba?
S kom je on v sorodu?
Najbrž je očetov sodelavec.
Vse je videti v redu. Dobro si opravil.
Ne, midva sva dobro opravila.
Hočeš reči, da moram plačati ves pogreb?
Pravim le, da ga boš moral plačati za zdaj.
Za nekaj mesecev, ko dobim naslednji predujem.
Sem mar banka?
Prekleto! Kaj hudiča? Kristus!
Pozdravljena. Kako se držita?
Kar dobro.
Čakamo še nekaj ljudi, potem pa bomo začeli.
Poznate mojega brata Ryana?
Pisatelj? Fant!
Priznati moram,
da sem tole stlačil v moj urnik, ker sem vas res želel spoznati.
Ravno sem prebral Mamino skrivnost.
Toda naj to ostane med nama,
ker ne bi smel brati takih knjig.
Prav. Gospod vam bo gotovo oprostil.
-Komaj čakam, da slišim vaš govor. -Jaz ga bom imel.
-Mislil sem... -Aaron je starejši.
Res?
-Kako je moja mala Cynthia? -O, Duncan.
Samo poglej se.
Skušam ostati močna.
Bil je dober mož in sijajen oče dvema zdravima fantoma.
Zakaj sta se odločila, da ne bosta imela otrok,
-mi sploh ni jasno. -Cynthia.
Boš kavo?
Michelle, kava je dobra za veliko stvari, a ne more oživiti mrtvih.
Čaj?
-Ryan. -Ja.
Povaditi moram govor. Lahko paziš na strica Russlla?
Poglej Martino. Kako je že odrasla.
Prosim te. Mala Martina? Srednješolka je.
Že mogoče, rit ima pa tako, kot bi bila na kolidžu.
-No, ja... -Pogledat grem, kako se ima.
Malo bom zganjal soseda.
Kar.
-Vprašaj jo, če potrebuje posodo za sok. -Mater!
''Moj oče je bil izjemen človek.
-''Rodil se je leta 19...'' -1938.
Pozdravljen, Aaron.
Pozdravljen. Kako si kaj?
Moje sožalje glede očeta. Pogosto je govoril o tebi.
Me je kdaj omenil? Oprosti. Frank sem.
Niti ne.
Ljubi. Utegneš za trenutek?
Samo malo. lti moram, Frank.
Hvala, ker si prišel.
Previdno z mojimi stvarmi! Ne poškoduj koles.
Pohiti! Zamujava!
Tisto morava še dokončati.
Daj no, zdajle nisem pri volji.
Ne nosim hlačk.
-Oče mi je umrl. Obleci hlačke. -Rada bi pomagala.
Ljubi, hočem, da zanosim, zato dajva.
-Pet minut imava. -Hej, hej.
-Kaj? -Ne... Ne bulji.
Spodaj je tip... Ne glej.
...v črni usnjeni jakni, ki kar naprej zija vame.
Dobro, vidim ga. Kaj?
-Ne bulji vanj. -Saj ne.
Ga poznaš?
Ne, ampak najbrž je prijatelj tvojega očeta.
Preverit grem, kako je s hrano.
Hej! Obleci hlačke, preden se dotikaš hrane.
Velike hlačke.
-Glej! -Saj je zdaj na lepšem.
Mar ni čudovita? Pa še poje.
-Ja. Slišim. -Se vidiva notri.
-Ja. -Bee Gees.
-Sijajno zveni. Elaine. -Hvala, ker ste prišli.
-Živjo. Ja, notri. Kaj? -Poslušaj.
-Nekaj ti moram povedati. -Prav.
Rad bi te opozoril, da ti ne bo všeč.
Aaron.
-Stric Duncan. -Kako smo s časom?
Ko pride Russell, lahko začnemo.
Prav. Sem prav slišal, da Ryan ne bo imel govora?
Ponudil sem se, toda Aaron je starejši.
Gotovo bo njegov govor sijajen.
Res škoda.
Aaron, gotovo bo tvoj govor v redu, toda Ryan je pisatelj v družini.
Tudi jaz sem pisatelj.
Vsak piše čeke. Tvoj brat piše knjige.
Prosim?
Stric Duncan, nekaj te moram vprašati.
-Prav. -Martina.
Mala Martina?
Saj nismo v sorodu z njo, kajne?
Ne, ne. Družinska prijateljica je.
Dobro.
-Kako to misliš, da ni valij? -Zanimivo je.
Tisto, kar si mislila, da je valij, ni valij.
-Ups. -Kaj pa je, Jeff?
Halucinogena droga.
-Meskalin, LSD, posebni ketamin. -Kaj?
Skrit v steklenički za tabletke.
-Mojbog. To ni smešno. -Ne, ni, sploh ne.
-Samo poglej ga. -Mojbog.
-Totalno je zadet. -Kaj?
Vidi se mu, da je zadet.
Zakaj imaš take reči doma?
Študent farmakologije sem, Laney.
Sploh pa, kdo še vkoraka k nekomu v stanovanje
in začne goltati tabletke?
-Mislila sem, da je valij. -Očitno.
Kaj naj naredim? Mu povem?
Ne, ne. Potem bo ves paničen.
-Prav. -Vse bo v redu. Prav?
Ne dovoli, da bo predolgo govoril z ljudmi.
-Prav. -Ali z grmom.
V grmu je.
Oscar? Ljubi. Pridi nazaj. Kam greš?
Jeffrey, pomagaj mi.
Oscar. Oscar.
Fant.
Pomagajte mi! Moje dimlje.
Kmalu bo še kaj drugega. Pohiti, zamudila bova pogreb.
Moje mednožje bo videti kot torba
s kegljaškima kroglama v njej, ko bom prišel na vrh hriba.
To so tvoji možgani.
Jebemti.
Hej.
Oscar. Oscar.
Oče. Pozdravljen.
Kako si?
Dobro, glede na to, da smo na pogrebu mojega brata.
-Ja, to je res. -Oči.
-Živjo. -Pozdravljen. Dobro zgledaš.
Kako je življenje na Pepperdineu?
Dobro. Naj te ne skrbi zame.
-Saj me ne. -Oscar.
Dobro. Oscar, Oscar.
-Vidim, da si pripeljala prijatelja. -Ni prijatelj, temveč fant.
Doktor! Lepo, da vas vidim.
-lskreno sožalje. -Derek. Lepo, da si prišel.
Hvala. Elaine. Pozdravljena.
Kako kaže mojemu portfelju?
Ne bi moglo biti bolje.
Morala bi se dobiti na rundi golfa,
da vam povem vse podrobnosti.
-Z veseljem. -Super.
-Mogoče se nama bo Elaine pridružila. -Čudovito.
Da bomo v troje.
-Elaine! -Teta Cynthia.
Moje sožalje glede strica Edwarda.
-Zelo ga bomo pogrešali. -Jeff, superge.
Kupil mi jih je. Res.
Madona. Teta Cynthia, to je Oscar.
Žal mi je ob vaši izgubi.
-Je že v redu. -Žal mi je.
Milina božja...
Kako sladek tvoj zven!
Ki rešil je reveža kot...
Lepo vaju je videti.
-Tudi tebe, teta Cynthia. -lskreno sožalje.
-Oči. -Cynthia.
-Potrebujeva načrt. -Res je.
Kaj počne?
-Ljubim te. -Bog.
Mojbog.
Daj no! Porivaj, mevža. Zavaljenec.
-Si ravno prdnil, stari? -Potrudi se malo.
-Hej. -Bog.
Slišal sem za zaroko, Elaine.
-Kako si... -Ja, sem.
Danes se ne morem ukvarjati s tabo.
Nehaj.
Nisem še povedala očetu
in bila bi ti hvaležna, če bi bil tiho.
Prav. To bom naredil zate.
Kaj gleda...
-Elaine, lahko... Smem... -Oscar?
-Živjo. -Nisi me pustila končati.
Moj oče je bil izjemen človek.
Rodil se je leta 1938.
Leto 1938 je bilo izjemno. Leta 1938...
O nečem bi se rad pogovoril, če utegneš.
Seveda.
Nehaj jokati. S smrkljem si mi umazal ovratnik.
Pa ne stopnice.
Kaj je narobe z njimi? Gor me odnesi. Hitro!
Tvojo staro rit naj spravim po stopnicah?
Ja, mojo staro rit.
-Pogosto hodiš na pogrebe? -Ne, ta je moj prvi.
Hočem, da je najina poroka taka.
Na temle boš mogoče spoznala moškega svojih sanj.
Na pogreb moram, pa imam opravka s cmero.
Daj že.
To je malce kočljivo.
Ko so delili možgane, so tvoje pustili v dvigalu.
Ne more počakati?
Moj stric je ravno prišel, pa še zamujamo.
-Prav, ni problema. -Ukreni nekaj!
Najlepša hvala.
Sem ti rekel, da mi ne dihaj za ovratnik. Daj.
Bom jaz. Usedi se. Bom jaz. Si v redu?
-Dvojno vidim. -Usedi se.
-Si to ti, Derek? -Sedi.
Kako si, stari?
Hvala, hvala.
-Pijačo potrebujem. -Še enkrat hvala.
-Pridi, Norman. -Kakšen Gatorade.
-Vstani. -Potrebujem elektrolite.
Sedite, prosim. Začeli bomo.
-Pazite. -Prav.
Pazite. Pazite. Sorodnik sem.
Prekleto. Starci so tu.
-Hej. -Lepe noge.
Sorodniki in prijatelji,
zbrali smo se, da žalujemo ob smrti sijajnega moža...
Oprostite. Res mi je žal.
...Edwarda Barnesa.
Rad bi začel...
Elaine, vem, da zate nisem del družine.
Ker nisi, zato utihni.
Ja, a ko si me prejle žalila, sem imel v avtu strica Russlla.
Zasedla si moje parkirno mesto. Sam sem ga moral porivati v hrib.
Skoraj bi zamudila.
Norman, še enkrat me dregni, pa te bom prebutala.
Prazne grožnje.
-Kaj se dogaja? -Zasedla mi je parkirno mesto.
Parkirno mesto? Oče mi je umrl. Obnašaj se.
''Nato sta Jonatan in David sklenila zavezo, ker ga je imel rad kot lastno dušo.
''Jonatan je odvrgel haljo, ki jo je imel na sebi,
''in jo dal Davidu, ter vsa oblačila,
''tudi meč, lok in pas.''
Zdaj bo nekaj besed povedal Edwardov sin Aaron, Ryanov starejši brat.
Samo za nekaj mesecev. lstega leta sva se rodila.
Nisi ti kriva, mama.
-Zadnja priložnost. -Saj bom.
Oči bo umrl samo enkrat.
Dober dan.
Oziroma samo dan,
ker ni prav nič dober.
Moj oče je bil izjemen človek.
Rodil se je 1938,
v izjemnem letu.
Leta 1938 je bila na prvem mestu lestvic skladba Shortnin' Bread.
Nekateri se je mogoče še spominjate.
Mamin ljubljenček majhen, majhen
Mamin ljubljenček majhen kolač
Leta 1938 je bil Adolf Hitler oseba leta revije Time.
Stavim, da so si kasneje zaželeli, da bi to lahko spremenili.
Moj oče je rad gledal Discovery.
Moji materi bi lahko rekli vdova ''tedna morskih psov''.
Vse stvari v zvezi z morskimi psi, divjimi prašiči ali govnači
-so ga vedno zanimale. -Si videla to?
-Oboževal je Golden Girls. -Kaj pa?
Blanche, Dorothy in Rose.
-Krsta se je premaknila. -Sploh mu je bilo všeč,
-ko so serijo zmontirali v krajše epizode... -Ne, ne.
-Elaine. -...in je bila na sporedu vsaj trikrat na dan.
Včasih sem mu rekel, če gre z mano ven. Pa je odvrnil...
Živ je. Notri je nekaj živega.
-Ne, ni... -Moraš povedati, da se nekdo premika...
Krsta se premika. Oprostite.
-Nekdo je notri. -Oscar, usedi se. Prosim.
Premika se. Videl sem.
-Nekdo bi rad prišel ven. -Potrebuješ pomoč?
-Ne. Mar ne vidite? -V redu sem.
Kaj, vraga, vam je? Krsta se premika.
Oscar, usedi se.
-Ne, le pokazal bi ti rad. Živ je. -Elaine, naredi kaj.
Ne, pokazal vam bom. Pokazal vam bom. Ne, ne.
-Pojdi stran. -Oscar!
-Mojbog. Ryan! Ne! Ne! -Naredi kaj!
Hej, hej!
Truplo.
-Cynthia! Cynthia! -Mama.
Ne, moram mu pomagati.
-Ne, ne! -Čakaj malo! Čakaj!
Umrl bo!
Aaron, najstarejši si. Pojdi pogledat, kaj se dogaja.
Prav.
Hej!
Jeff.
Tole mi ni všeč.
Pridi!
Prestar sem za taka sranja.
-Kdaj bo pogreb? -Kasneje, ljubi.
-Hej! Hej! Hej! -Samo...
-Mojbog. -Hej!
-Kaj je bilo to, jebemti? -Aaron.
-Ne, ne. -Aaron, res mi je žal.
-Vedi, da je to... -Žal ti je? Žal ti je?
Oče leži na tleh kot Screamin' Jay Hawkins,
-a je vse v redu, ker ti je žal! -Tako mi...
-Krsta se je premikala. -Govori meni?
-Meni? -Oscar. Ljubi, utihni.
-Meni govoriš? -Prosim, samo malo.
Ne, ne govori s tabo. Poslušaj, Aaron. Pojdi nazaj noter.
Aaron, ne. Kasneje bom pojasnila.
Ja, lahko se odkupiš na naslednjem pogrebu mojega očeta.
-Srček. -Ne, ne, ne.
Zdajle ne bom seksal s tabo!
-Nisem te hotela vprašati tega. -Kaj pa si hotela vprašati?
-Je vse v redu? -Ne.
-Si... -Ne.
-Michelle, žal mi je. -Saj je v redu.
-Ubil ga bom. Ubil ga bom. -V redu je.
Jebeni idiot!
-Oči! Pusti ga, prosim! -Pustim naj ga?
Ne morem verjeti, da si ga pripeljala. Nikoli več ga nočem videti.
Oscar ponavadi ni tak, to dobro veš.
Vzel je neko zdravilo in...
-Zdravilo? -Dala sem mu valij
-in ima slabo reakcijo nanj. -Valij? Ni zadet od valija.
Tvoja mati je jemala valij 40 let in nikoli ni prevrnila krste.
-Oči, nehaj. -Nisva še končala.
Plačal boš za to, obljubim ti!
-Hvala, Jeff. -Ni problema.
lskreno se opravičujem.
Vse bomo pospravili,
zato uživajte v okrepčilih.
Somovi kroketi so super.
Obvestili vas bomo, ko bomo nadaljevali.
Zažgimo ga, da bo mir.
-Na cigareto grem. -Prav.
Hej. To je moralo biti grozno zate.
Greva ven na zrak?
Hej, živina. Prebral sem tvojo zadnjo knjigo.
-Črna bolečina. -Kul. Hvala, stric Russ.
To ni bil kompliment, pezde arogantni.
Sama bedarija. Še riti ne bi obrisal z njo.
-Aaron. Si v redu? -Držim se.
Ja. Ta je bila huda,
ko je tvoj oče padel iz krste kot mrtva riba.
Naredilo je... Mislil sem si: ''Prekleto!''
Ne zdaj, Norman.
-Nekam moram. -Prav imaš. Oprosti.
Aaron. Res je grozljivo.
Nikoli ne veš, kdaj boš na vrsti. Nikoli ne veš.
Ko si na vrsti, ni rešitve.
Strah me je, ker imam izpuščaj na zapestju
in ne vem, od česa ga imam...
Vem, da ni klamidija.
To sem že imel, tole pa je drugačno in res me je strah.
-Kaj pa vem. -Pokaži ga stricu Duncanu.
Zdravnik je.
Stricu Duncanu, prav imaš.
Mogoče smo bili mi pri miru in se je krsta premikala.
-Ne, ne... -Ne, nič...
Krsta se je premaknila.
-Videl sem. -Ne, Oscar, ni bila...
-Elaine, se mi meša? -Ne, ljubi.
-Zakaj imam tako velike roke? -Oscar. Poglej me. Zberi se.
Elaine, obožujem to igro.
Dobro. Nekaj ti moram povedati.
Prav. Kaj je, ljubezen moja?
Se spomniš valija, ki sem ti ga dala?
Ja.
Kaže, da ni bil valij. Ne povsem.
-Si me slišal? -Halo? Halo?
-Postajam slep? -Bog.
Obljubim.
Stric Duncan! Gdč. Cynthia, Michelle.
Na roki imam že več tednov nekaj
in zanima me, kaj bi lahko bilo.
Nisem...
Pojdi k dermatologu, Norman.
-Na zrak grem. -Prav.
Zakaj? Saj nimam anemije ali česa podobnega, kaj?
Ne, podobno je mutaciji pigmenta.
Mutaciji pigmenta?
Kot Neverjetni Hulk?
Ne smem postati zelen.
Črnec sem, občutljiv. Zaradi vsake malenkosti bi bil zelen.
Si že kar predstavljam.
Dobival bi pisma od socialne: ''To ni otrok Hulka,
''Hulk dela krvne teste na Maury Povich.''
Najbrž si alergičen na kaj. Mogoče na školjke ali oreške.
-Oreške? Kateri orešek mutira? -Ne vem. Oprosti.
Nekdo mi je dal hipoalergenik?
-To je vrsta halucinogene droge. -Hagucilenik.
-Elaine, si mu povedala? -Pravkar.
-Kako se počutiš? -Dali so mi drogo.
Ja, ne. No, ja.
-Ja, malce. Poslušaj... -Ti si mi jo dal.
-Bedak! -Čakaj, Oscar.
-Pusti ga! Mojbog. -Kako dolgo, preden popusti?
Elaine, zdajle je neverjetno močan.
-Vem. Žal mi je. -Kdaj popusti?
-Po osmih urah. -Jebemti!
Kaj delaš?
Slabo mi bo.
-Jeffrey, ti si kriv. -Ne, ti si. Ti si mu ga dala.
Sranje.
Počasi.
Živjo, Elaine. Kaj se dogaja?
-Kaj delaš? Mi slediš? -Ne zdaj, Derek!
Hej!
-Oprosti. Si v redu? -Si v redu?
-Sranje. -Oscar!
Oprostite. Bruhal bo.
Oscar, počasi!
-Oscar! -Oscar!
Oscar, ne! Ne hodi noter! Oscar! Ven!
Tu je kopalnica. Bog.
-Mater! Oscar. -Nazaj.
Kaj delaš?
Nazaj, drugače te bom ustrelil.
-Roke kvišku! -Si...
Roke kvišku!
Oscar.
-Se hecaš? Odpri vrata. -Pomiri se.
-Ljubi. -Sranje.
Zaklenjen si, zato, prosim,
-odkleni vrata. -Sranje.
-Elaine! Ne najdem stekleničke. -Lahko...
Sranje.
-Oscar, odpri vrata. -Popusti po osmih urah.
-Odpri vrata. -Krasno.
-Oscar, odpri vrata. -Pet minut je že minilo.
-Dobro. -Prekleto.
Pizda! Pet minut? Sranje!
-Sranje, sranje! -Kaj se dogaja?
-Oscar, odpri vrata. -Veš, kaj?
Pojdi nekaj pojest. Kmalu bomo začeli.
Žalost ima čuden vpliv na ljudi, kajne?
-Ja. -Če še nisi pozabil,
bi se rad pogovoril s tabo.
-Lahko to opraviva... -Se lahko pogovoriva na samem?
Kurcolizci!
To je lepo.
-Čisto v Edwardovem stilu. -Vem.
Pišeš roman?
Ja, moj je.
-Oprosti. -Kot tvoj brat.
Pravzaprav sem pisal pred njim.
Nekaj člankov so mi objavili v Jetu. Enega o hipertenziji.
To je bilo že dolgo nazaj,
zdaj pa večino časa delam kot davčni svetovalec.
Potem si gotovo zelo ponosen na Ryana, da je objavil vse svoje romane.
Ja. Kar ponosen.
O čem si hotel govoriti?
S tvojim očetom sva si bila zelo blizu.
-Lepo. -Veliko časa sva preživela skupaj.
Prav. No, oče je bil zabaven.
Nekaj fotografij bi ti rad pokazal.
Tu sva na Venice Beach, Muscle Beach.
Tu sva v zahodnem Hollywoodu na paradi za noč čarovnic.
Ne vem, če si kdaj bil, a gre za pravi spektakel.
Oscar.
Kako si prišel noter?
Tu sva na premieri filma Sanjske punce.
Bil sem oblečen kot Deena, tvoj oče pa je moral biti Effie.
Kako si poznal mojega očeta?
Ne, ne.
Misliš, da boš žalil mojega očeta s tem,
da mi boš pokazal nekaj slik, ko sta šla gledat Sanjske punce?
Pa kaj? Ta film sem videl dvakrat ali trikrat.
Zaradi tega še nisem gej.
Stopam na slabo stran To bo še naporen dan
-Kaj to dokazuje? -Žal mi je.
Najbrž ti je hotel sam povedati, a ni vedel, kako bi reagiral.
Ali moja mati ve?
Ne. ln ji tudi ni treba.
Dokler dobim, kar mi dolgujete.
Prosim? Kaj pa ti dolgujemo?
Nekaj že zaslužim.
S tvojim očetom sva bila ljubimca in v oporoki mi ni zapustil čisto nič.
Kaj misliš, kako se zato počutim?
Ne vem in me ne briga.
Ti bom povedal. Poceni.
-Kot poceni kurba. -Kaj bi rad?
Hočem veliko, a ne zahtevam tega.
-Zaslužim 30.000 $. -Kaj?
Ali kadiš metamfetamine? Ne bom ti dal 30.000 $.
Rad bi kupil hišo, imel otroka!
Ne morem ti dati 30.000 $!
Tvoj oče mi je obljubil, da bo poskrbel zame.
Žrtvoval sem se, da je bil srečen.
Sicer nočem tega, a fotografije bom pokazal tvoji materi, če bo treba.
Res hočeš, da to naredim?
Sranje!
Počakaj tu.
Prav.
Aaron. Georgeu sem ravno pravil,
kako smo se včasih
s tvojim očetom hodili goli kopat.
-Ni to smešno? -Za crknit.
-Mogoče bo vaš mož vedel. -Čakaj! Aaron!
Enkrat danes?
Lahko kako pomagam?
Ne, v redu sem, hvala.
Oscar, prosim te.
Elaine, kaj boš počela po pogrebu?
lmam karte za Usherja v Staples Centru, prva vrsta.
Nimaš jih.
Ne še, a lahko jih dobim.
Veš, kaj? Derek, pojdi stran.
Ne zaslužiš si je!
Res te ne.
Normana grem poiskat.
Še nikoli nisi bila v New Yorku?
Enkrat, s starši.
To ne šteje. Moraš priti na obisk. Bova šla skupaj po mestu.
-Kdaj imaš rojstni dan? -Prejšnji teden sem bila stara 18 let.
Ja. To je moja najljubša številka.
Kupi si avtobusno karto
in me letos obišči v New Yorku. Boš?
Zame?
Prav. Ja.
Tako je prav. Cel kup prigrizkov imam.
-Res? -lmaš rada cukrčke?
-Ryan, pogovoriti se morava. -Gumijaste medvedke...
-Ryan, pogovoriti... -Aaron, ne zdaj.
-Res se morava pogovoriti. -Aaron, čez pet minut.
Brat, žalujem.
Martina, oprosti naju. O nečem se morava pogovoriti.
SpongeBob je na TV. Se vidiva kasneje.
Kaj delaš?
Se spomniš tistega tipa, ki ga nisva poznala?
-V usnjeni jakni. -Ja, no,
prišel je v kabinet in mi pokazal fotografije sebe z očetom.
ln? Ti je pač pokazal nekaj fotografij.
-Pa kaj? -Na njih je skupaj z očetom.
-Je to kviz? -Bil je očetov ljubimec.
-Ne, ne. -Ja, ja. lme mu je Frank.
Pokazal mi je fotografije, na katerih sta z očetom skupaj.
Hočeš reči, da je bil najin oče toplovodar?
-ln še kako. -Nemogoče.
Ne verjamem. Oče ni bil gej.
Pravzaprav je bil tako hetero, da sem bil jaz videti gej.
Pa nisem gej.
Očka!
Nisem vedel, da je hodil na jogo.
Glej. Od zadaj ga.
-Hvala. -Sploh mi ni jasno.
Ne vem, v čem je ta pozer boljši od mene.
-Videti je resno, ne? -Seveda, gre za moje življenje.
Spal sem samo osem ur na dan.
-Ne vem, kaj naj. -Kaj?
-Ne, stari. -Ja?
-Jaz. Mutacija pigmenta? -Aja.
Mogoče je vitiligo, tisto, kar je Michael Jackson imel na jajcih.
Ne vem, kaj je Michael Jackson imel na jajcih.
-Prav. -Sprašuješ me,
kot da sem to že izkusil.
-Poskusi torto. Mogoče so v njej oreški. -No?
Elainin oče je rekel, da sem mogoče alergičen na oreške.
Jih pa ne jej. Odloži vilico. Ne jej torte.
To počnem, ko sem pod stresom. Jem.
Ko ti bodo odpadle roke, ne boš več jedel.
Poskusi torto in mi povej, ali vsebuje oreške.
Elaine me spravlja ob pamet, ti pa nič ne pomagaš.
Hej, debeluh. Nehaj goltati hrano in mi je prinesi malo.
Umil si bom roke in ti sestavil noro dober krožnik hrane.
Vem, da imaš rad pekočo omako na divjem zelju. To je...
Pridi k očku.
Stric Russell.
Si videl majhno stekleničko z valijem?
-Je to ja ali... -Ne straši me tako.
Zdi se mi, da vsebuje oreške. Sranje.
-Gotovo bomo kmalu nadaljevali. -Dr. Barnes! Dr. Barnes!
-Pojdiva nazaj noter. -Kmalu. Malo moram biti sama.
Samo malo.
-Dr. Barnes, samo hitro... -Oprosti.
Pozdravljeni, gdč. Cynthia.
-Dobro zgledate. -Hvala.
Kako se držite? Vaši makaroni so enkratni.
Šest vrst sira. V krsti je bil videti lep.
Otrplost mu ni preveč škodila. Razen leve roke.
V kakšno kuhinjsko rokavico jo dajte.
Prekrasno obleko ima.
lzgleda kot Colin Powell. Kot republikanec.
Ste videli čevlje?
V pogrebnih zavodih jim včasih snamejo čevlje.
-Sploh če so iz krokodilje kože. -Norman. Samo...
-Oprosti. -Oprostite, gdč. Cynthia.
Kristus!
Nekdo je izgubil tabletke.
Če mu takoj ne dava denarja, bo mami začel kazati fotografije.
-Naj razmislim. V redu? -Ti kar razmišljaj.
-Moral mu boš plačati. -To je tvoja sijajna ideja?
Jaz mu bom moral plačati? Kaj pa ti?
Nimaš prihrankov ali zasilnega fonda? Prekletega prašička?
Aaron, zadolžen sem do vratu. Brez prebite pare sem. Kriza je.
Če kmalu ne dobim denarja, bom moral na resničnostni šov.
Torej moram plačati pogreb, katering in ostalo,
zdaj pa moram najti še 30.000 $?
-Tudi tvoj oče je. -Ja, a ti si starejši.
-Za 9 mesecev, kot rad poudariš. -Ni važno.
Sploh pa si dovolj dolgo živel pri starših.
Gotovo imaš nekaj privarčevanega. Že dolgo nisi plačal najemnine.
Živel sem pri njiju, nisem se pa zažiral.
Oče je bil že pet let v pokoju.
Kdo misliš, da je plačeval vse račune?
Če imava oba težave z denarjem, nimava kaj. Naj gre nekam.
Naj gre nekam, Aaron.
Plačaj mu.
-Si v redu? -Ne, jebemti.
Moj nečak je mrtev, barabe pa so pojedle vso krompirjevo solato. Sranje.
Kmalu bomo nadaljevali s pogrebom.
Še pet minut. Samo pet.
Kaj se dogaja? Je vse v redu?
Ne. Ne bova se odselila tako kmalu. Žal mi je.
Čakaj. Poslušaj. O čem pa govoriš?
Veš, da tega ne bi rekel, če ne bi imel dobrega razloga.
-Prav. Kakšen je razlog? -Aaron, zdajle nimava časa za to.
Skušam biti razumevajoča,
a to mi moraš pojasniti. Resno mislim!
Samo še malo.
Hej, hej, to še ni za branje.
-Na mizici je bilo. -Kaj naj to pomeni?
Ko nekdo pusti nekaj na mizici,
se predvideva, da je za vse. To je normalno.
Taka so pravila mizic.
-Lahko preidemo k bistvu? -Meni je prav.
Napisal ti bom ček, ti nama daš fotografije
in ne hodiš blizu najini materi.
-Velja? -Ja.
Prav.
-Kako se pišeš? -Lovett.
Z dvema t-jema.
-Lovett. -Je to vaš prvi?
-Kaj? -Roman. Prvi osnutek je.
-Ja. Pa kaj? -Nič.
Enkrat sem poskusil s pisanjem. Tudi zame se ni obneslo.
lmeti moraš talent. Ali ga imaš ali pa ne.
Mora ti biti težko.
Tvoj brat piše uspešnice.
Z vajinim očetom sva skupaj prebrala Rhondino škatlico.
Zelo nama je bila všeč. Bilo je zelo ponosen nate.
Hvala. Se mi zdi.
-Dovolj imam. Tega ne morem. -Hej, hej. Aaron, ne, ne.
Kaj delaš?
Ni šans, da bom dal temu tipu svoj težko prisluženi denar. Ne.
Ne bodi neumen.
Vrnil ti bom, čim dobim predujem.
Za to izbere dan pogreba.
Povrh vsega pa žali mojo knjigo? Ne! Ne!
-Toda fotografije ima. -Pa kaj? Briga me, kaj ima.
Lahko jih pokaže vsemu svetu, jih objavi na Facebooku.
Kdo pa misli, da je?
Prav. A ti boš nosil posledice.
Opa. Počakaj. Čakaj.
Umakni se.
-Ne, ne. Pogovoriva se. -Nimam se kaj pogovarjati.
-Ne... -Rekel sem, da nehaj!
Na pogreb is prinesel pištolo?
Ni treba, da kdo umre.
-Vzemi mu pištolo! -Nima je.
-lmaš vrv? Ali pa lepilni trak? -Sem podoben serijskemu morilcu?
Vrvi in lepilnega traku ne nosim s sabo.
-Nič ne vidim. Takole. -Pomagajte! Na pomoč!
-Uporabi kravato! -Mojo kravato?
-Kaj, hudiča, lahko naredim s kravato? -Zatlači mu jo v usta.
Dobro, prvi... Prvi korak bojevanja je prekinitev komunikacije.
Zgrabi tisto reč od zaves. Pohiti. Prinesi jo.
Zveži mu noge. Daj, Aaron, prekleto!
-Počutim se kot na rodeu! -Ja. Zdaj mu zveži roke. Sranje.
Presneto. Močan je. Moram vse sam?
Z izjemo tega, da napišeš ček!
Veš, kaj je bilo v torti? Kaj se dogaja? Kdo je ta tip?
Norman, vstopi in zapri vrata. Aaron, zveži ga.
-Kaj se dogaja? -Napad ima.
-Prekleto! -Ja.
Vesta, kaj? Zunaj sem našel valij.
-Ga bo to pomirilo? -Dobro. Ja, daj mu ga malo.
-Prav. -Daj že.
Jakno mu bom dal pod glavo,
da ne bo pogoltnil jezika.
Tega sem se naučil v srednji šoli.
-Daj. -Tole te bo pomirilo.
-Odpri usta. -Tako, ja.
-Takole. Priden. -Odpri.
-Ja. -Poglej to. Vse bo v redu.
-Ste mogoče videli majhno... -Vstopi, Jeff.
Norman, rekel sem ti, da zakleni vrata.
Rekel si, naj jih zaprem, Ryan!
-Kaj se dogaja? -Napad ima.
-Ja. Zakaj je potem zvezan? -Nočemo, da pogoltne jezik.
Ne. To je del postopka.
Bog.
lzsiljuje vaju? Zaradi česa?
Če bi ti lahko povedal, potem to ne bi bilo izsiljevanje, kajne?
Zaupaj nama. Zlobnež je. Kasneje ti bom vse razložil.
Kaj bomo naredili z njim?
Ja, kaj bomo naredili? Zdaj ko smo ga napadli?
-Ne vem. Malo razmislite. -Ti si veliki pisatelj.
Napiši zgodbo, v kateri vsi živimo srečno do konca svojih dni.
-Kako dolgo bo valij držal? -Valij? Kakšen valij?
Našel sem stekleničko valija,
zato smo mu dali nekaj tabletk, da bi ga pomirili.
Nekaj teh tabletk ste mu dali? Sranje.
-Kaj? -Kaj?
Veste...
Dal sem mu nekaj tabletk valija.
Našel sem ga zunaj na tleh.
Takole je.
Vsi mislijo, da so te tabletke valij,
-pa se motijo, ker ni. -Ja, in?
Gre za LSD zmešan z LSD-jem.
Oscar je pomotoma vzel eno tabletko, zaradi česar se je vedel tako zmešano.
Jeff, kako, da imaš to robo?
Zmiksal sem je malo za prijatelja.
-Prijatelja? Amy Winehouse? -Čakaj malo.
Hočeš reči, da je Elainin fant,
dečko, ki je prevrnil krsto z očetom,
-vzel samo eno tabletko tega? -Ja.
-Sranje. -Tako je.
-Koliko si mu jih dal? -Štiri ali pet.
Štiri ali pet? Jezus, Norman! Revež.
-Mislil sem, da je valij. -Preglasen si, bolj potiho.
Jeff, mislil sem, da je valij.
-Ampak pet? -Ja.
Jaz ne bi dal ljudem pet žlic sirupa proti kašlju.
To je zato, ker ti nekaj pritiska na možgane.
Mogoče bi morali poklicati rešilca.
Če ugotovijo, da smo mu vsilili LSD,
nas lahko aretirajo. TMZ bo poročal o nas.
-Lahko umre? -Hej, hej, hej!
-Kaj? -Ali lahko umre?
Ne! Noro. Mogoče.
Malce. Mogoče. Odvisno.
Aaron? Ryan? Si notri, ljubček?
Začeti moramo.
Mami, takoj prideva.
Dobro. Ven morava.
Zavlačevati moramo, dokler ne najdemo rešitve.
Ostanita tu in pazita nanj.
Kako to misliš, da naj paziva...
Norman, poskrbi, da ne bo pobegnil.
Zaklenita vrata, ko odideva.
Vsega si ti kriv. Ti in tvoji kemični pripomočki.
-Že od 9. razreda... -Utihni, Norman.
Mami, kako gre?
Prečastiti Davis bi rad govoril z vama.
-Aaron, kje imaš kravato? -lščem jo.
Bil sem potrpežljiv, a kmalu ne bom več.
Če ne bomo kmalu nadaljevali s pogrebom,
se bomo pogovorili o mojem plačilu.
Seveda. Lahko počakate še pet minut?
Zakaj moram spet preživljati vse to?
-Poslušaj me. -Glej...
Z mano nočeš na zmenek samo zato,
-ker sem tvojemu očetu všeč. -Ne!
-Mi lahko pomagaš? -Ljubi bog, tvoja koža je tako prožna...
-Bi nehal s tem? -Prav.
S tabo nočem na zmenek, ker je bilo tisto prvič napaka.
Preživela sva par norih mesecev,
-a nato sem spoznala, da sva... -Ni pošteno. Ni res. Zabavala sva se.
-Kupil sem ti uro. -Na.
-Zakaj? -Vzemi jo.
Pa prva noč, ki sva jo preživela skupaj? Po Normanovi zabavi?
-Tisto je bilo neverjetno. Nadnaravno. -Totalno sem bila pijana.
Lahko bi bil osel, pa ne bi vedela.
-Hvala. -To ni bil kompliment, Derek!
Pojdi stran. Pojdi.
Še vedno misliš name, kajne? Nič ne reci.
Kaj je narobe z njim?
Čudovito je.
Še vedno ni krompirjeve solate.
-Živjo, stric Russell. -Hej.
Ne... To je od gospe. Ne smeš jesti tega.
Ne potrebuje je. Zdaj je moja.
Kaj te muči?
Ženske. Ženske me mučijo, stric Russell.
Ne moreš imeti ženske, pa ne imeti muk.
-Tako je. -Če ne bi imele problemov,
-se jih ne bi smeli dotakniti. -Ja.
Povedal ti bom nekaj o ženskah.
So pametnejše, kot se ti zdijo,
a še zdaleč niso tako pametne, kot same mislijo, da so.
Noro.
Ja, ni mi jasno. Obnaša se, kot da ne obstajam.
Ne morem verjeti, da mi ne vrača čustev.
-Dela se nedostopno. -Ja.
-Hoče, da se malce potrudiš. -Prav.
Ženska hoče moškega, ki jo bo komandiral.
-Misliš? Gre za to? -Stopi do nje in jo stresi.
-Stresem naj jo? -Ja.
-Hočeš, da jo stresem? -Obratna praksa se ni obnesla, ne?
-Prav. -Stresi jo in jo poljubi.
Ne vem, če bo to dobro sprejela.
-Fant. -Kaj je?
Srat moram. Ravno sem pojedel krompir...
Hej, Norman! Srat moram!
-Poglej njegove oči. Niso videti normalne. -Podoben je zombiju.
Je kdo notri?
-Je kdo notri? -Ja.
-Na stranišče moram, odpri! -Opravi z njim.
Odpri vrata.
-Pojdite v tistega zgoraj. -Na vozičku sem, idiot zajebani!
Kako naj grem po stopnicah?
-Kaj bova naredila? -Ne vem.
-Odpri prekleta vrata! -Za kavč ga dajva.
Sranje. Na stranišče moram. Odpri.
Norman!
-Odpri prekleta vrata! -Samo malo. Ključ iščem.
Na stranišče moram, pezde debeli.
-Oprosti. -Na drugo stran sobe
grem po ključ, stric Russell.
Da boš šel lahko na stranišče, ker vem, da te tišči.
Odpri že jebena vrata! Sranje! Prekleto.
Kaj, hudiča, se dogaja tu?
Stric Russell.
Pridi že ven. Kar nehaj. Sranje.
Aaron, razmisli.
-Saj razmišljam. -Veš, kaj?
-Nehaj razmišljati in ukreni kaj. -Zakaj moram ravno jaz?
-Ti si ga zvezal. -Nekdo je moral misliti na mamo.
Zanjo skrbim, odkar si podpisal pogodbo za knjigo,
pesjan domišljavi.
Ne moreš pozabiti, kaj?
Zelen si od zavisti, ker sem odšel in naredil tisto, kar si ti vedno hotel.
Nisem mogel zapustiti družine.
lmel sem mater, očeta, ženo. Cel kup odgovornosti.
Ne zgovarjaj se na odgovornost.
Tri leta si pisal roman, zdaj pa ga nikomur ne daš v branje.
Boš počakal, da umreš?
Misliš, da boš knjižni Tupac? Makaveli?
Vsaj ne pišem bedarij, g. Mamina skrivnost.
Skrivnost je v tem, da je zanič.
G. Črna bolečina, ker te boli, ko jo bereš.
G. Nič Črnila, g. Nepopisan List. Nič ni tam. Nič.
Moje knjige vsaj objavijo.
Gre samo za to, da te objavijo?
-Ne dotikaj se me, Aaron. -Pa se te bom.
-Ne dotikaj se me. -Bom se te.
-Temu praviš... -Rad se dotikam.
Me boš udaril? V obraz?
Ne. Zakaj bi naredil kaj takega, ko lahko naredim tole?
-Glej. Kako se zdaj počutiš? -Moje jajce.
Mami bom povedal.
-Mami bom povedal. -Ne, ne.
Ne povej mami! Ne povej ji.
-Aaron, motiš se. -Pokazal ti bom črno bolečino.
-Poznam tvojo... -Aaron.
-Pojdi! Ne zdaj! -Kaj se dogaja?
-Prinesi opeko ali kaj takega. -Zakaj se tako vedeš?
-Spusti me. Povej ji. -Kaj pa?
-Kaj? -Pridi sem.
Se spomniš moškega z usnjeno jakno?
Seveda, prijatelja vajinega očeta.
Ne vem, kako naj ti povem, a očitno sta bila z očetom...
lntimna.
-Seksala sta, Michelle. -Ne.
-Ja. -Ne. Z njim? Sta prepričana?
-Mogoče je prišel samo... -Prepričana sva.
Še huje pa je,
-da hoče 30.000 $. -30.000?
Drugače bo začel kazati slike, na katerih počneta stvari.
-Stvari? Kakšne stvari? -Seksualne.
Madona!
-Prav. -Hitro!
-Pravi torpedo prihaja. -Čakaj malo!
Zgrabi moje hlače. Sleci mi jih!
-Sam si jih daj! -Ne. Kako naj si jih? Ne morem.
lnvalid sem. Sleci mi spodnje hlače.
-Ne puščaj me tu... -Ne. Kdo jim še pravi tako?
Moje spodnje hlače! Daj že! Si že? Daj. Sranje.
Čakaj.
-Kača v ustih. -Čakaj malo!
-Ne! Ne! Roka se mi je zataknila! -Kako se ti je roka...
-Obožujem podložene sedeže. -Ne! Roka se mi je zataknila!
Ne, stric Russell! Prosim te!
Prosim, speri se. Prosim.
Kako se kaj takega zgodi? Mater.
Norman. Norman!
Jeff, daj mi brisačo. Prosim.
-Kaj? -Nekaj si pustil.
Ne! Ne! Prosim te, bog! Ne!
-Norman, pomiri se. Pomiri se. -Ne! Ne!
Nekaj ga imam v ustih.
Norman! Zberi se!
Bi raje imel drek v ustih ali to, da te dobijo? Pomisli.
Prav imaš. Zbral se bom.
Vse je v redu. Pozabil bom na drek v ustih.
-Za trenutek bom zadržal dih. -Pozabil, da je bil kdaj tam.
-Sranje. -O, ne.
Kako... Kako... Kako za vraga je...
-Preglej ga. -Hej, hej. Prijatelj?
Hej. Si v redu?
Sranje.
-Pozdravljen. -Preglej ga.
-Si v redu? -Zbudi se. Zbudi se, mali.
-Kako mu je ime? -Ne vem.
-Poskusi z Larryjem. -Larry?
Stresi ga.
-Hej, Larry? -Daj no.
-Larry? -Mogoče pa ni Larry.
Poskusi z drugim imenom. Bert, Ernie, Veliki ptič, kaj takega.
Pogledal bom, če diha,
ker to ljudje počno, ko so živi.
Preveril bom, ali diha, ker mora dihati.
Jezus, prosim, naj diha. Ne diha.
-Sranje. -Kaj?
Mrtev je.
Dala mu bova pol denarja, ki sva ga privarčevala.
-Ni tako preprosto. -Zakaj ne?
Aaron ni hotel plačati.
-Zakaj nisi ti plačal, Ryan? -Ne gre za to.
Sploh pa je Aaron strgal ček samo zato,
ker je možicelj žalil njegov roman.
-Hej, hej. Ne. -Čakaj. Kaj?
Tvoj roman?
Ne dovoliš mi ga prebrati, on ga je pa lahko?
-Nisem mu dovolil. -Res?
Res, Aaron? Res?
Najlepša hvala.
Pusti jo. Bo že prebolela.
Tisti belček je vsaj dobil, kar si je zaslužil.
Čakaj malo.
Najin oče je seksal s tipom, ki bi ga lahko spravil v žep,
ti pa si jezen, ker je bel?
Dol mi visi, ker... Pusti me. Žalujem.
Žaluješ.
Živjo.
Kaj hudiča počne zdaj?
Norman. Zakaj se režiš kot Louis Armstrong?
Aaron, Ryan, prideta v kabinet?
Smrdi po dreku.
Oprostite.
Kaj? Čakaj malo.
Pokličite rešilca. Pokličite rešilca.
Nima smisla.
Kako to misliš?
Poglej ga, Aaron. Mrtev je.
Kako to misliš? Čisto mrtev?
-Obstaja več vrst smrti? -Kaj sta mu naredila?
-Midva nič. -Nekaj sta mu morala.
Ko sva odšla, je bil živ,
in pričakoval sem, da bo v istem stanju, ko se bova vrnila.
Stepel se je z mizo in miza je zmagala.
-To je slabo. -Ja.
-Kaj nas čaka zdaj? -Med 25 leti do dosmrtna.
Nekam moram iti.
Hej, hej.
Ryan, ne morem v zapor. Nisem tak tip.
Veš, kako hitro se izpuščaj razširi v zaporu?
Nehaj s tem. Nihče ga ne pozna.
Še njegovega imena ne vedo. Najbrž ga sploh niso opazili.
Niso ga opazili? 1,2 metra je visok.
Samo trupla se moramo znebiti.
-Mislili bodo, da je pač odšel. -Boš dal oglas
na Craigslist?
Dva meseca sem rabil, da sem se znebil kavča!
Čakajte.
Ste videli, kako velika je krsta strica Edwarda?
Pokopal bi ga z najinim očetom?
Zakaj pa ne? Saj ne bo nihče opazil.
-Daj no. -Čakaj.
Moraš priznati, da je smiselno, Aaron. Kar pomisli.
Krsta je tu, luknja je izkopana.
Razen če imaš kak boljši predlog.
Pokopljimo ga.
Smešno. Ni važno, kaj rečeš in kolikokrat to rečeš,
še vedno sem prepričan, da bova na koncu skupaj.
Vsi se kdaj zmotimo, kajne?
Elaine, resno mislim. Samo enkrat se živi.
Zato naredi tisto, kar te bo najbolj osrečilo.
Mogoče sem našla nekaj, kar mi veliko pomeni.
Tudi ti to naredi, Derek.
Ne govorim o svojem očetu ali njegovem denarju.
To je... Zdaj si pa kruta.
-Rad te imam, Elaine. -Ni res, Derek. Sebe imaš rad.
Mene imaš rad le zaradi načina, kako vplivam nate.
Ni res. Zaslužim si te. Res.
-Ne bodi tako nadut. -Resno.
Zakaj ta tip? Kaj ima, česar jaz nimam?
Ni tako uspešen kot jaz.
Prvič, mar mu je za druge.
-Prosim te. -Ti še čez sobo ne bi šel,
da bi pomagal komu,
-Oscar pa to počne ves čas. -Daj no.
Pomaga ljudem. Uvideven je.
-Pozoren. Zanesljiv. -Ja?
lma veliko vrlin, ki jih ti nikoli ne boš imel.
-Na primer to, da je gol na strehi. -Kaj?
Madona.
Mojbog! Oscar!
To bi moral že zdavnaj storiti.
Kaj delaš?
-Ne vem, a pridi sem. -Nehaj! Ne!
-Elaine? Bog. -Pusti me!
-Elaine! -Mojbog!
-Resno mislim. -Oscar!
Oscar, v redu je. Kaj delaš?
-Lahko bi se krasno imela, Elaine... -Oscar!
...a morala si vse uničiti. Še krvavim ne. Udarjaš kot punca.
Oscar! Kaj delaš?
-Kaj jaz delam? -Kaj delaš?
-Videl sem, da si ga poljubila. -Ne!
-Ne, nisem ga! -Ja, videl sem te.
-Poljubila si ga! -Ne, nisem ga,
-prisežem. -Še nekaj, Elaine.
-Prevarantka si. -Utihni in se poberi!
Prevarala me je. Skočil bom.
-Ne! Ljubi, prosim, pomiri se. -Dovolj. Z Normanom se bom pogovoril.
ldealen par sta.
-Mamila imaš v krvi. -Skočil bom.
Oscar. Ne!
Oscar, vrni se! Ljubi, prosim te!
-Skočil bom. -Oscar, poškodoval se boš.
Oscar! Mojbog!
-Oscar, si v redu? -Ja, v redu sem.
Kot mravlje ste. Sranje.
Mater je visoko. Kristus.
Kako ga bomo spravili do krste?
Kaj pa tvoja torbica Louisa Vuittona?
Notri gresta vsaj dva.
Aaron, ne gre za naju. Prav? Pomislite.
-Skrijmo ga v vrečo za perilo. -Vau.
Kot v zaporniških filmih.
-Norman, Derek tu. Spusti me noter. -Sranje!
-Nesimo ga v stranišče. -Norman!
-Čakaj! -Norman.
Čakaj! Hlače iščem!
-Hlače? -Čakaj!
Odpri vrata. Nujno je.
-Norman, spusti me noter. -Sranje.
Kaj, hudiča? Aaron?
Kaj stric Russell počne na stranišču?
-Tiščalo ga je. -Briga me. Ne tu, ne zdaj.
-Kaj vam je? -Tako sem dobil njegov drek...
Aaron? Odpri vrata. Spusti me noter.
-Hej, hej. -Aaron.
Govoriti moram z Normanom.
Tu sem. Kaj je?
Za Oscarja gre. Zmešalo se mu je. Je na...
-Kaj, hudiča, se dogaja tukaj? -Nič. Kaj?
Za Oscarja gre. Zmešalo se mu je. Čisto nag je na strehi.
Videl me je, ko sem poljubil Elaine, in zdaj grozi, da bo skočil.
-Poljubil si Elaine? -Sem ti rekel, da me ljubi.
-Sranje! -Kaj?
lti moram.
-Čakaj. Kam pa greš? -Ry, če bo skočil,
me bo sestra ubila.
Veš, da vas ne bi pustil na cedilu, a moram iti. Grem.
Sranje! lti moram. Zaklenita. Pa nikogar ne ubijta.
-Vara me! Tista punca. -Prosim, pridi dol.
-Zdaj bom skočil. -Oscar, kaj delaš?
-Prevarala me je! -Oscar.
Nič nisem naredila. On me je poljubil!
Oscar! Poskušaj zlesti dol.
Prosim, pridi dol, ljubi.
-Nočem, da si kaj narediš. -Videl sem, da si ga poljubila,
pred mojimi očmi si me varala. Kaj se to pravi?
-Se lahko pogovoriva o tem? -Prevarantka, Dereku ga fafa,
-je imela dada, nekaj. -Oscar, prosim!
Tiho, Jezebel! Prevaranti nikoli ne zmagajo, zmagovalci nikoli ne varajo.
-K tebi grem. -Ne.
Nočeš priti nazaj noter,
-zato bom prišla gor. -Elaine, to je delo za moške.
-Ne moreš... Ne hodi sem gor! -Ne! Kaj delaš?
-Elaine. Elaine! -Če prideš gor, bom skočil.
Še en korak in... Skočil bom.
-Elaine! -Elaine.
-Elaine! -Ne hodi sem. Skočil bom.
Kaj delaš? Elaine!
-Hej. -Hej!
-Kaj pa zdaj delaš? -Hej, hej.
Lahko se ga znebim, a ostani tu
in poskrbi, da nihče ne pride noter.
Prav, prav. Se bom potrudila.
-Toda dolguješ mi. -Prav.
-Veliko uslugo. -Dobro, vso spermo,
-ki jo boš hotela. -Prosim.
-Ne. -Vso spermo, ki jo bom hotela.
Prav.
-Kdo je? -Aaron.
Kdo pa misliš, da je? Odpri vrata.
Vsi so zunaj. Zdaj moramo nesti truplo.
-Dajmo. -Gremo.
-Čakaj, da dvignem roke. -Dajmo.
-Držiš? -Previdno.
Če je mrtev, še ne pomeni, da ne more dobiti modric.
-Majhen je, a težak kot konj. -Obrnita ga.
-Daj. Ti prvi. -Previdno z glavo.
-Prav. -Previdno z glavo.
Ko bi oče vsaj izbral manjšega tipa.
Hitro.
Tako, ja. Gremo.
-Poskrbi, da nihče ne pride noter. -Prav.
Pozdravljen, mladenič.
-Prečastiti! -Mogoče veš, kje lahko najdem telefon?
Nekaj bi vas vprašal.
Kdaj ste se odločili, da se boste predali cerkvi?
Pazi, pazi.
-Nujno moram nekam poklicati. -Prav.
-Je eden tu notri? -Ne, tu ga ni,
a rad bi se spovedal.
-Nisem duhovnik. -Nič hudega, jaz pa ne katoličan!
V nekaj pač verujem.
Zasvojen sem s slačibari.
Vonj, drog, gube, sledi carskih rezov.
Pojma nisem imel o smetani. Niti malo! Še tega... Ker sem diabetik.
Če jem smetano na napačnem kraju, dobim izpuščaje.
-Ga držiš? -Ja.
Ne moreva ga pustiti tako.
Na nek čuden način zna biti to tisto, kar je hotel.
Prosim te. Si lahko za hip resen?
Pozabi. Še ena Ryanova bedarija.
Zakaj moraš govoriti tako?
Poskušaj se smejati in uživati življenje.
Za spremembo bodi spontan.
Mogoče boš postal boljši pisatelj.
-Si končal? -Ja.
Dajva.
Name se je spustila svetloba, videl sem angele,
-le da so bili oblečeni kot slačipunce. -Poslušaj.
Res moram nekam poklicati. Na strehi je moški,
-ki hoče skočiti. -Ne skrbite.
-Skakal bo od sreče, ko bom jaz enkrat... -Čakajte!
Prečastiti, nisem vam še povedal,
-da sem v slačibaru spoznal Shalawndo. -Moliva.
Adijo, oče.
-Oscar... -Ne približuj se,
-drugače bom skočil. -Ljubim te. Samo tebe.
-Kaj si potem počela z njim? -Nisem bila z njim.
-Strastno si ga poljubila. -On je mene!
Ni važno. Nikoli ne bom dovolj dober.
-Ni res. -Ne bom dovolj dober za tvojega očeta.
-Ne bom dovolj dober zate. -Ljubi, pridi noter.
-Ne, ti pojdi. -Moraš z mano.
Zakaj le?
Ker boš postal oče.
-Sem noseč? -Ne.
-Jaz sem. -Tudi ti si noseča?
Ja. Skupaj sva.
-Bova imela otroka? -Ja.
Res?
Kako si me prestrašil. Ne počni tega.
lmela bova otroka!
-Super. -V redu je.
Ko bi še meni kdo naredil otroka.
Zamočil si, sine!
To je... Tudi jaz sem jezen.
Pogledat grem, kako je s Cynthio.
Aaron? Pohiti! Ljudje gredo noter!
Aaron? Je odšel?
-Očitno. -Je vse v redu?
Ja. Vse je...
-Kul. -Ja.
-Lahko zdaj greva? -Ja.
-Prav. -Prav.
Mojbog!
Oscar, drži se! Mojbog!
Ljubi. Sranje.
-Jeff! -Jebemti!
-Jeff! Pomagaj mi! -Ostani... Ostani tam!
-Elaine, ostani tam! -Previdno, zadet je.
-Bom že. -Prav?
Nekdo prihaja gor. Vse bo v redu.
-Jeff! -Drsi mi.
Povleci se gor!
Jeff! Pohiti!
-Povleci se gor! -Ne morem.
-Naj mi kdo pomaga! -Pomagajte mi!
-Jeff! -Jeff!
-Oscar, prihajam! -Pridi.
Oscar!
Ljubi, prosim, pomagaj. Ne morem te držati.
-Kdo je to? -Držim ga.
-Jeff je! -Jeff?
Moja moškost je na preizkušnji.
Samo... Daj.
-Ga držiš? -Ja, na licu je.
-Prav. Spustila ga bom! -Na licu ga imam, Elaine.
-Dobro je, Jeff te drži. -Zelo je obdarjen.
Naj mi kdo pomaga.
-Ja. -Držim te.
-Kako si lepa. -Ljubim te.
Ljubim te!
Pozdravljeni, gdč. Cynthia.
Norman.
Si to ti?
Aaron?
-Aaron, začnimo znova. -Po prečastitega grem.
Ryan, hvala, ker si uredil vse.
Vesela sem, da si tu.
Kje je stric Russell?
Se že bolje počutim.
-Dobro. -Zahvaljujoč tebi. ln tebi.
ln tebi, Jeff. Hvala.
Hvala, Jeff.
-To je bilo zelo pogumno. -Hej. Opa.
Brez zamere, toda midva se ne smeva nikoli več dotakniti.
-Prav. -Prav.
-Jeff. -Prav.
Hvala.
Zdajle potrebujem en velik pepermintov bonbon.
Bog. Ljubi.
-Sranje. -Jeff...
Oprosti, oče. Samo... Zdajle sem ranljiv.
Si zapel vse?
-Ja. -Prav.
-Elaine. -Oče.
-Hvalabogu, da ti ni nič. -Ja. V redu sva.
ln ti, imbecil. Kaj, hudiča, ti je?
Ne hodi blizu moji hčeri.
-Oče... -Elaine, ne vmešavaj se.
Ne! Kar pozabi. To je moje življenje.
Če ti ni všeč, pač smola. Nekaj ti bom povedala.
Če hočeš videvati mene in mojega otroka,
se začni lepše obnašati. Jasno?
-Rada te imam. -Moja punčka.
Ja.
Tudi jaz te imam rad, oče.
Kaj, hudiča, se dogaja tu?
-Oprosti, stric Russell. -Ja, oprosti.
Nekdo je bil na strehi in morali smo ga spraviti dol.
Dobro, držim tvoje hlače. lmam jih. Čakaj.
Pusti to. Kaj pa truplo, ki ste ga zvlekli sem noter?
-Kaj... -Truplo?
-Nobenega trupla ni. -Ne imejte me za norca!
Vem, kako izgleda mrtvec. Živim v domu za upokojence.
Gremo, prekleto. Tu zaudarja. Sranje!
-Kako... Kako kaj izpuščaj? -Ne vem.
Bolj me skrbi smrad po dreku. Se kaj voha?
Ja, na tisto reč na roki pa zlij malo kisa.
Takoj bo izginil. Stara družinska skrivnost.
Glede tistega z drekom ti pa ne morem pomagati.
Priporočam tuš ali kopel.
-Hvala. -Ni za kaj.
-Oprosti glede tistega z Elaine. -Je že v redu.
Si slišal, da je noseča? Si me predstavljaš kot očeta?
-Ne. -Ne.
To je bilo noro.
Eden je padel iz krste, eden je visel s strehe.
Mi daš ključe? V avtu bom počakal.
-Kaj? -Utrujen sem.
-Prav. -Prav.
Hej.
-Rad te imam. -Tudi jaz tebe.
Videl sem ga! Mrtev je bil!
-Vem, da si ga. Vsi smo ga. -Sranje.
Ne, cepec. V kopalnici. Tisti v kopalnici je bil mrtev.
Ne morem verjeti, kakšna mora je bil ta dan.
Kaj pa vem, kar razburljivo je. Za pogreb.
-Glede tistega prejle... -Vem, bova že.
-Velja? -Velja.
Najprej preživiva ta dan,
potem pa se bova ukvarjala s preostankom najinega življenja.
Še vedno me čaka govor.
Po vsem, kar sem izvedel.
Res moramo začeti.
Pohiteti bomo morali.
Zamudil sem že pogreb in dva krsta.
-Ja, seveda. Začnimo. -Prav. Hočete odprto krsto?
-Ne! -Ne.
Prav.
Vsi se usedite.
-Vi s klobukom? -Ja.
Sedite.
V imenu družine bi se rad opravičil
za vse motnje.
Aaron, starejši sin, bo povedal nekaj besed o svojem očetu.
Hvala.
Prav.
''Moj oče je bil izjemen človek.
''Rodil se je leta 19...''
-Kaj, vraga, se dogaja zdaj? -Nekdo je notri.
Vedel sem! Vedel sem!
''Rodil se je leta 1930...''
Sranje.
Kaj hudiča!
Kaj počneš v očetovi krsti?
Edward, pogrešam te!
Pustite me z Edwardom!
Moja slika. Čudoviti spomini!
Ne, mama, ne. Daj mi...
Baraba!
Moj oče!
Moj oče je bil izjemen človek.
Je imel hibe?
Ja.
Toda garal je za družino.
Danes sem mu hotel povedati,
kako smo ga imeli radi in ga spoštovali.
Mar zahtevam preveč?
Je pač imel Sanjske punce rajši od večine moških.
Toda življenje je zapleteno.
Trudimo se po najboljših močeh.
Tudi oče se je.
Naučil nas je,
da moramo slediti sanjam.
Ko boste danes odhajali od tod,
ohranite mojega očeta v spominu po tem, kakršen je dejansko bil:
ljubeč, prijazen in mil človek, ki ni sodil nikogar,
ki ni nikoli žalil
ali imel predsodkov o ljudeh drugih ras, veroizpovedi, spola
ali višine.
Če bom postal pol človeka, kakršen je bil moj oče,
potem bo otrok, ki ga nameravam imeti s prečudovito ženo,
resnično blagoslovljen.
Hvala.
Bravo, sine.
Vse bo še dobro.
Bravo.
Oscar, ne ponavljajva tega.
Vedno se mi je zdelo, da je bil malce ta tople sorte.
Kako se drži mami?
Dobro. Počiva.
Nekaj časa bo trajalo, da sprejme, da je bil oče...
Saj veš.
V redu bo.
Dobro si se poslovil od starega. Si sam to napisal?
Nekdo mi je enkrat rekel, naj bom spontan.
Oče bi bilo ponosen. Jaz sem že bil.
Ko boš pripravljen, lahko preberem tvoj roman.
Ja.
-Naslednji teden ti ga bom poslal. -Prav.
-Toda najprej ga mora prebrati Michelle. -Prav.
Tega ne bom še enkrat prestajal.
Prav. Hvala, brat.
Res ne boš ostal še en dan?
Jutri je dobra tekma Jezernikov.
-Tvoj poba Kobe. -Ne.
Žalosten bom ali pa v napoto.
Saj veš, kako je. Najbrž se bom odpravil domov.
Počel, kar počnem. Nisem še nehal žalovati.
Jaz tudi ne.
Kaj? Brat mora na letališče.
Raje poskrbi, da ne boš končal v zaporu.
-Hej. -Ryan.
-Sestra. -Poslušaj,
-zdaj pridi na obisk prej. -Prav. No, brat.
Se vidiva na naslednjem pogrebu.
-Rad te imam. -Jaz tudi tebe.
Vidim, da je dobil prevoz.
Ja. R. Kelly je uporabljal isto podjetje.
Kot cukrčki.
lzmučena sem. To je bil naporen dan.
Zelo naporen.
-Veš, kaj? -Kaj?
Zdaj sem za akcijo.
Ni mame, ni gostov, ni strica Russlla.
-Kje je stric Russell? -Zgoraj.
Dala sem mu par valijev in ga dala spat.
Kaj?
Sranje. Mater.
Vse je tako presneto zeleno.